Analyse+av+Frykten

Oppgave:
a) Hva ligger i begrepene regi, sceneografi, lys- og lyddesign og karakterbygging? b) Les intervjuet med scenograf Arne Nøst (se kopi). Hvordan ble virkemidler som lyd, lys, kostymer, musikk og sceneografi brukt i forestillingen? Hvordan bygger disse opp under konflikten og dramaturgien (oppbyning og spenningsutvikling) i stykket?

I teaterterminologi er regi begrepet en bruker for iscenesettelsen og den kunstneriske kontrollen av det endelige resultatet. Scenografi betegner det samlende utstyr i en teaterforestilling, som belysning, kostymer og dekorasjon. Ingen teaterproduksjon er fullstendig uten lys og lyddesign, som, ja, du gjettet riktig: er designet av lys og lyd. En komponering og samkjøring av lyd og lys til handling og idé. Karakterbygging er som oftest et felles prosjekt mellom skuespiller og regissør, der utformingen av karakterene i stykket er målet.

Effekter som lys, lyd, kostymer, musikk og scenografi blir forsterket og aktivt brukt for å ligne mest mulig på effekter en møter i film: skummel bakgrunnsmusikk, blodige kostymer, lys som går fra å være en het sommerdag til kald, overskyet storm.

Karakterene i stykket har på seg kostymer som stemmer overens med personligheten sin, der de to kvinnelige rollene viser til dette, for ved sin forskjellige klesstil også får frem et styrkeforhold. Ett unntak til dette er Jonas, sønnen til Samuel: Da Samuel vil forsikre seg om at Jonas er i live, har Jonas lyse klær, som ved slutten av stykket er kledd i svart dress, for å symbolisere begravelsen av ideen om at Jonas er i live, i sinnet til Samuel.

Alle effektene er med på å understreke det som foregår på scenen av konflikter, spenninger og intriger. Men i og med at det blir så oppblåst, forsvinner litt av verdien og effekten av dem, som publikum etter hvert tilpasser seg til, enn å faktisk bli ubehagelig berørt.

Vi ser en syklisk bruk av musikk, da en sang blir spilt både i begynnelsen og på slutten, og er, utenom radio og ringingen av en telefon, den eneste musikken, for resten av lydeffektene er fuglelyder, og bakgrunnsmusikk som er tilnærmet det en hører i skrekkfilmer, som skal skape en følelse av fare, uten at noe reelt skummelt skjer på scenen.

Første akt bruker tiden sin på å introdusere handling, forhold mellom karakterer, og en generell stemning av at ubehageligheter skjuler seg under overflaten. Handlingen går i litt ulike retninger, og hjulpet av et ganske mekanisk spill, forble akten temmelig slepende, samtidig som at antydninger og politiske konflikter blir satt ut i spill.

I andre akt smelter elementene fra første akt sammen, og handling erstatter dialog fra første akt. Spenningen stiger, samtidig med at karakterene blir mer og mer desperate. Naturen, representert med fuglene, tar hevn over menneskenes forbrytelser overfor naturen, og undergangen er like rundt hjørnet.

Fungerer dette? Uenigheter oss imellom fører til ingen endelig konklusjon, men at det har, ved denne oppsetningen, lykkes i å gjøre teater tilgjengelig for andre enn faste teatergjengere, som ungdom og alle andre enn kultureliten.