Tolkning+av+novellen+og+filmen

Oppgave:
a) Gjør en kort tolkning av novellen (forteller, komposisjon, personer, virkemidler, tema etc.) og en analyse av filmen (handling og miljø, karakterer, dramaturgi, kamerabruk, lyd, musikk etc.) b) Hvilke virkemidler brukes i novellen og filmen for å bygge opp spenning? Hvordan blir det brukt frampek, og når slår alvoret inn for fullt? Hvordan tolker dere slutten? c) Adaptasjon: Fra novelle til film - hva har skjedd? Bruk dette oppsettet som et utgangspunkt for å skrive om adaptasjonen. d) Etter teateret: I intervjuet "Fryktløs gullgraver" (se kopi) sier Sundvor at han nok opplever at hans bruk av fuglene som allegori er annerledes enn hva du Maurier hadde i tankene da hun skrev sin novelle i 1952. Etter å ha sett forestillingen: Hvordan forstår dere fuglene som allegori? Hvordan leser vi fuglemotivet annerledes nå enn i etterkrigstidens Storbritannia?

**TOLKNING AV NOVELLEN** av Ida og Margaret
Det er en personal, tredjepersonssynsvinkel, hvor vi får innblikk i hva Nat Hocken, hovedpersonen, tenker og føler. Novellen åpner med en introduksjon av hovedpersonen og hans familie. Konflikten beskrives også i begynnelsen med en skildring av rastløse fugler i store flokker som sirkler rundt husene. Dette gir oss et frampek til at noe vil skje.

Fortellingen er kronologisk. Det er en åpen, men håpløs slutt. De er fortsatt omgitt av morderiske fugler, med begrenset tilgang til mat og drikke. Den siste setningen er: //”He threw the empty packet on the fire, and watched it burn.”// De prøver å holde mote oppe i en umulig situasjon.

Nat Hocken er den ”tradisjonelle” engelske arbeideren fra fortiden. Han har den stereotypiske ”stiff upper lip”. Uansett hva som skjer forholder han seg rolig og er den folk kan støtte seg på. Han holder sine bekymringer for seg selv, for ikke å skremme familien. Han er fornuftig.

Det er fugler, som er symboler på frihet, godhet og skjønnhet, som blir verktøy for destruksjon i novellen. Den klaustrofobiske stemningen som blir skildret kan være en metafor for den kalde krigen. Bondekonen Mrs Trigg sier for eksempel: ”//Can you tell me where this cold is coming from? Is it Russia?//”. Nat sier også selv: //”No, it’s not going to snow. This is a black winter, not a white one.//”. Vinter symboliserer tradisjonelt død og fremmedgjøring, når det i tillegg blir en iskald, svart vinter uten snø, blir inntrykket av død og håpløshet forsterket. Dessuten kan fuglene være naturens svar på menneskenes overlegenhet, det at vi tror vi kan ”gjøre hva vi vil” eller at vi er ”øverst på rangstigen”, når vi egentlig er en liten brikke i spillet. Vi ser for eksempel at Trigg-familien dør fordi de ikke tok trusselen på alvor, mens Hocken-familien, som med eneste gang begynte å beskytte seg, overlever (en så lenge).

Et vendepunkt kan være scenen hvor familien, innestengt i huset, venter på instruksjoner fra regjeringen via radio, og ingenting kommer. Dette signaliserer at familien har mistet all menneskelig kontakt, spesielt etter Trigg-familiens død. Nat forstår nå at håpet er fortapt, de kan ikke forvente hjelp av noen andre, og er bare avhengige av seg selv. Her spiller Du Maurier på ”det ukjente” – kommer Hocken-familien til å overleve? Hva med menneskeheten?

”The Birds” er en filmadapsjon av Daphne du Mauriers grøssernovelle av samme navn. Alfred Hitchcock, en av tidens største regissører innen thrillere, sto bak filmen som ble produsert i Hollywood i 1963. Filmen er i likhet med novellen og andre verk av Hitchcock en thriller/grøsser. I korte trekk handler filmen om hva som ville ha skjedd dersom fuglene i USA plutselig gikk amok og angrep oss mennesker i blindt sinne. Vi følger en gruppe personer i en avsidesliggende landsby som forsøker å overleve i denne katastrofen. Fra starten av filmen møter vi hovedpersonen Melanie Daniels i San Francisco som møter den akk så kjekke advokaten Mitch Brenner, som var ute etter et par burfugler. Etter litt aggressiv flørting var Melanie såpass indignert at hun ville ta igjen på Mitch, og bestemte seg for å skaffe ham de to fuglene han var ute etter på spøkefullt vis. Da hun fant ut at han ikke lenger var i byen dro hun til en avsidesliggende landsby hvor Mitch bodde med sin mor og søster. I denne landsbyen opplever Melanie og andre beboere stadig eskalerende aggressivitet fra fuglene der, først fra småsveip mot Melanies hode til rene angrep på barneselskap, og etter hvert til en direkte beleiring av hele området. Den lille gruppen av Melanie, Mitch, moren og søsteren blir tvunget til å gjemme seg i huset sitt gjennom stadig hissigere angrep fra fuglene, helt til de til slutt klarer å snike seg vekk i en bil. Temaet i filmen kan være det av viktigheten av samhold, spesielt under kriser. Et annet fremtredende tema er jo det typiske ”hva om…”-scenarioet, som er typisk for grøssere og thrillere, så vel som katastrofefilmer som en også kan klassifisere ”The Birds” som.
 * Filmanalyse av filmen ”The Birds” (1963). (Espen)**

Komposisjonen i filmen er typisk for det en kan se på som ”eldre” filmer, med en omfattende og kanskje langdryg innledning som også virker som spenningsoppbyggende. Anslag for spenningsoppbygningen finner vi allerede i innledningen hvor rolleliste og medvirkende er opplistet, via å la hundrevis av svarte fugler fly tett på kamera, og la all lyd være flagrende vinger og skrikende nebb. Dette kalles en vignett i filmsammenheng, og selv om disse nødvendigvis trenger å inngå som et virkemiddel er dette absolutt tilfellet i ”The Birds”. Tilskuerne vil lett føle seg truet, og dette danner både stemning og frampek for hva som skal skje videre, og fanger effektivt oppmerksomheten vår. I åpningsscenene drar Melanie til en fuglebutikk, og vi tenker raskt tilbake på de svarte fuglene. Anslaget for filmen er i det hele sterkt preget av fugler, noe en kan anta med tanke på resten av handlingen. Før Melanie går inn i en fuglebutikk kommenterer hun en stor sky av fugler over byen, og at ”The brids are acting strange today!”, noe som også fungerer som et frampek. Innledningsvis møter Melanie Mitch i fuglebutikken, og en merker at det kommuniseres en attraksjon mellom dem, til tross for en overfladisk aggressivitet dem imellom. Mitch vil ha et par ”lovebirds”, og vi kan lett trekke en parallell til eventuell kjærlighet dem imellom, noe som blir forsterket da Melanie drar helt til det avsidesliggende hjemmet hans for å levere ham fuglene. Innledningen er som sagt omfattende, og får ikke et nytt frampek for hva som skal skje før Melanie har avlevert fuglene og plottet mellom henne og Mitch har eskalert videre: Melanie blir angrepet av en måke, og det blir bestemt at hun må holde seg i landsbyen i en lengre periode enn hun hadde tenkt. Frampeket kombinert med dette mer eller mindre ufrivillige oppholdet gjør at tilskuerne virkelig forventer at noe skal skje snart, og slik blir konflikten innledet og gjort rede for. Konflikten utvikler seg ytterligere med et direkte angrep fra fuglene, mens utviklingen mellom Melanie og Mitch står stille inntil de endelig gir hverandre et kyss i handlingens hete litt senere i filmen. Vendepunktet i filmen må sies å være når fuglene angriper kafeteriaen der det blir kranglet om hvor usannsynlig det er at fugler faktisk kan angripe oss mennesker. Her eskalerer konflikten i så stor grad at dette skal prege resten av handlingen. Frem mot slutten er det kun overlevelsen til Melanie, Mitch, moren og søsteren som står i fokus, da de stenger seg inne i huset sitt. Høydepunktet nås under det største angrepet på huset hvor Mitch febrilsk forsøker å holde fuglene ute, og blir gjenopptatt når Melanie blir angrepet når hun er så smart at hun åpner en dør hun åpenbart hører flaksende vinger bak. En hovedperson er slik nære døden, og en merker at spenningskurven når sin topp her; klimakset er nådd. Avslutningen kommer raskt etterpå, hvor gruppen bestemmer seg for å snike seg ut og vekk fra landsbyen når fuglene har roet seg. Det finnes ingen konfliktoppløsning i ”The Birds”, da filmen avsluttes uten at noen av problemene egentlig er løst. Det er dessuten en åpen slutt, da vi kun ser at Melanie og co kjører vekk gjennom et hav av fugler: Deres redning er slettes ikke garantert.
 * Komposisjon**

//__Melanie__:// En ung, vakker, blond og åpenbart rik kvinne: Hun er datter av en avismagnat. Innledningsvis blir hun plystret på langs gaten, noe hun reagerer til ved å fnise lekent. Dette viser til personligheten hennes og at hun muligvis er overfladisk, er et offer for kjønnsrollemønsteret og kan indikere at hun er ”lett på tråden”. I fuglebutikken viser hun en leken side når hun forsøker å lure Mitch til å tro at hun er en arbeider, og viser dessuten et intellektuelt sinnelag i sine diskusjoner med ham. Senere i filmen får vi vite at hun visstnok skal ha ”badet naken i en fontene i Roma”, noe som forsterker inntrykket vi ble gitt i innledningen om at hun om mulig er litt ”løs” og en skikkelig partyjente. Vi får allikevel vite at dette kun var sladder, og Melanie blir forsterket som en rasjonell, selvstendig kvinne gjennom sine handlinger i filmen, hvor hun er svært ressursfull og handlekraftig, for eksempel gjennom leveringen av fuglene til Mitch. Vi får vite at hun ikke har noe konkret arbeid, men at hun har flere gjøremål i løpet av uken sin som indikerer at hun ikke kun flyter på sin fars rikdom men at hun faktisk gjør noe i tilværelsen sin. En får inntrykk av at hun lever med stadige fiendtlige rykter rundt seg, men at hun takler det greit. Hun er åpenbart attraktert til Mitch.
 * Person- og miljøskildringer**

//__Mitch__//__:__ En kjekk, høy og solbrun forsvarsadvokat som er opptatt av sin familie, og reiser for å bo hos dem hver helg. Han kjenner til Melanie og lurer henne til å prøve å lure ham til å tro at hun er medarbeider i fuglebutikken (phew) og forsøker å spille henne et puss fordi ”det er slik hun gjør mot andre”. Akkurat dette blir ikke forklart nærmere, men en kan anta at Mitch antok at Melanie var en tøysete jente som følge av ryktene rundt henne. Mitch selv blir presentert som en skikkelig mannemann, ressurssterk og ansvarsfull og den eneste av ham, hans familie og Melanie som er i stand til å beskytte dem. Han fekter vekk truende fugler med bare hendene og spikrer huset til en festning til å motstå angrepene fra diverse kvitrende jævler, så vel som å være behagelig rolig i enhver situasjon. Han er åpenbart attraktert til Melanie.

//__Lydia__//: Mitch’s mor, bor alene med datteren sin og får besøk av sønnen sin hver helg. Hennes ektemann er død, og de siste årene har hun vært svært avhengig av den resterende familien sin. Hun nekter å gi slipp på dem på noen måte, og er fiendtlige mot eventuelle fiender i form av kjærester til Mitch: Hun frykter å bli etterlatt. Hun er svært fiendtlig mot Melanie i starten på grunn av dette. Hun blir presentert som en ”stiff upper lip” husmor som er svært beskyttende ovenfor familien sin. Hun bevitner en død og heller makaber nabo og får et nervesammenbrudd, og virker heller svak gjennom resten av filmen. Etter hvert som familien overlever krisen blir hun mer glad i Melanie, som viser at hun bidrar til å hjelpe dem alle gjennom krisen, og ikke kun er ute etter å ”stjele vekk” Mitch.

//__Cathy:__// Mitch’s søster og Lydias datter. Hun er en standard ”filmunge” om en kan kalle det det, og bidrar til lite til filmen annet enn å være en masekråke og en ulykkesfugl med tanke på at hun er en konstant risikofaktor i og med at hun skremmer opp fuglene med gråtingen sin. Hun er rundt 10 år, høy for alderen, og er mottakeren for fuglene Mitch ville ha som Melanie leverte. Hun overtalte Melanie til å bli til bursdagen hennes.

//__Annie__:// En skolelærer som lar Melanie bo hos henne noen dager da oppholdet hennes blir forlenget. Hun flyttet til bygden på grunn av et mislykket forhold til Mitch flere år tilbake, men ble ”fryst” ut av hans mor. Brunette og hverdagslig, bitter og kanskje litt livslei på grunn av sin situasjon. Blir drept av fugler mens hun forsøker å holde Cathy vekke fra fare.

//__Miljø og omgivelser__// Vi får et kort blikk av San Francisco i begynnelsen, og klippene der viser til en luksus og et yldrende byliv. Landsbyen derimot blir presentert som en ”koselig og avsidesliggende” fiskelandsby, med hyggelige beboere. Selv under krisen oppfører innbyggerne seg rasjonelle og hjelpsomme, til tross for skepsis i starten. Landsbyen er ren, vakker, og været er som regel pent. Etterhvert som landsbyen blir beleiret av fugler skyer det over, landsbyen blir grå og faretruende med fuglene sirklende over og trippende på bakken. Mot slutten av filmen er landsbyen et marerittaktig skue, med sort himmel og tusenvis av fugler overalt. Miljøet bidrar til å skape følelsene filmskaperne vil at vi skal føle, noe som i flere av tilfellene visstnok skal være bunnløs frykt. Lyden i filmen er et stort poeng, da musikk er totalt uteblivende. Dette bidrar til å bygge en mer subtil spenning enn det brasende musikk i dagens skrekkfilmer kanskje ville ha gjort, og lar oss slik fokusere mer på de faktiske hendelsene og uhyggen rundt i stedet for å bruke så enkle virkemidler som musikk til å få oss til å føle som filmskaperne vil. Det er også tatt opp svært mange fuglelyder, som flaksing av vinger og fugleskrik, som blir hyppig brukt under scener hvor fuglene angriper. Alle lydene under angrepsscenene fyller lydbildet og stenger ute alt annet, og skaper slik effektivt den paranoide følelsen av hjelpeløshet personene i filmen må føle, spesielt under scenene hvor Melanie og co søker tilflukt i Mitch’s families hus, da vi ikke engang kan se fuglene. Å få publikum til å frykte noe de ikke engang kan se er litt av en triumf fra en filmskapers side. Kameravinklene brukt er som regel statiske, men under scener hvor mennesker flykter fra fuglene får vi nærbilder av fjesene og føttene deres mens de løper, og slik får oss til å føle oss som om vi løper med dem, og lar oss se uttrykkene deres. Bildehastigheten er lav, noe som er typisk for eldre filmer. Scenene var langt lengre da, mens i dag blir de bare kortere og kortere for å skape et mer hektisk uttrykk. ”The Birds” er en mer stillegående film som bygger opp stemning over tid.
 * Virkemidler**